‫טוב, יש סיבה ‫שבגללה אתה מנסה להרוג אותי?
‫כן, הייתי צריך להיות פה עד שמונה בערב.
‫אנני מארגנת לך מסיבת הפתעה.
‫אתה מוכן להעמיד פנים ‫שאתה מופתע כשאתה נכנס?
‫כן, כן. אין בעיה. אין בעיה, אחי.
‫-נראה לך שהוא יהיה מופתע? ‫-אני כל כך מתרגשת. יהיה נהדר.
‫-אל תשכח. מופתע. ‫-כן, כן.
‫תראי.
‫-את נראית נהדר. ‫-הפתעה!
‫לעזאזל.
‫אנני תכננה הכול.
‫-עבדנו עליך. ‫-מה קורה?
‫טוב לראות אותך. בואי לפה.
‫-בוא, בוא. ‫-מה יש? מה?
‫אני כל כך גאה בך.
‫אני לא יודע איך עשית את זה,
‫כי סגרתי את העסקה רק לפני שעה.
‫זה העניין, תכננתי את זה ‫במשך שבועות שלמים.
‫כי ידעתי שתסגור את העסקה.
‫את משהו מיוחד, את יודעת את זה?
‫-תודה. ‫-תודה.
‫אני צריך לגנוב אותו ממך רק לרגע, בסדר?
‫כולם, תשיגו משקה ‫כי אני רוצה להרים כוסית.
‫לחיי החבר הכי טוב שלי
‫ועכשיו המרוויח מספר שתיים בחברה,
‫סקוט האוורד!
‫-אתה צריך את זה. ‫-תודה.
‫אני מעריך אותך. מעריך אותך. ‫תודה רבה שבאתם.
‫זה לא רק ניצחון עבורי. ‫זה ניצחון עבור כולנו, נכון?
‫ולאשתי,
‫אוהב אותך, אוהב אותך, אוהב אותך.
‫-תודה. ‫-ואני אוהבת אותך.
‫כן, חבר!
‫זוכרת את השיחה שלנו ‫לגבי קניית הבית בנאפה?
‫כן.
‫את בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?
‫בהחלט.
‫אני רוצה את הבית ההוא.
‫אני רוצה משפחה.
‫אני רוצה ‫שהילדים שלנו יוכלו לשחק בחוץ.
‫זה יכול להיות נחמד.
‫להתרחק מכל הרעש הזה.
‫כן.
‫הבית הזה בשוק כבר זמן מה.
‫בואי לא נפתח ציפיות, בסדר?
‫אני יודעת, אני יודעת.
‫אני פשוט מתרגשת ‫שסוף סוף נוכל לראות אותו.
‫ברוכים הבאים לעמק נאפה
‫הנה, רחוב ארבור 6741.
‫אני מקווה שיש בית בקצה הדרך הזו.
‫וואו, איזה יופי.
‫הגענו.
‫נראה שאין איש בבית.
‫לא, אני שומעת מישהו מאחורה.
‫בוא.
‫יש לי תחושה שדומינו'ס לא מגיעים לפה.
‫-איזה יופי. ‫-זהירות.
‫מותק, תראה.
‫אני לא יודעת.
‫ייתכן שזה יהיה הבית הנבחר.
‫יוצא מן הכלל.
‫-צריך ללכת. ‫-הוא מגיע.
‫-רגע, רגע. ‫-צריך ללכת.
‫סליחה, סליחה.
‫לא התכוונתי להבהיל אתכם. ‫משלמים פה על איילים.
‫הם אוכלים את כל הצמחייה בגינות ‫ולא משאירים דבר.
‫אבל יש לזה יתרון.
‫אתם אוהבים בשר צבי?
‫אני לא יודע.
‫-אתה לא יודע? ‫-אני לא יודע.
‫אני צ'ארלי פק.
‫ברוכים הבאים ל"אצבעונית".
‫סקוט האוורד.
‫זו אשתי, אנני.
‫-נעים להכיר. ‫-היי.
‫אני מניח שאתם רוצים לראות את הבית.
‫-כן. ‫-בואו.
‫סליחה, אני מצטער.
‫אנחנו עוד נצחק על זה בקרוב. בואו.
‫-כן. ‫-אתם תמותו על הבית שלי.
‫אולי תצטרכו קצת לשפץ, ‫אבל אני מניח שתסכימו איתי,
‫זה בית עם עצמות נהדרות.
‫יש לכם ילדים?
‫עוד לא.
‫אני ואשתי גידלנו בבית הזה שני ילדים.
‫אלן...
‫היא איננה.
‫היא נפטרה מסרטן לפני שנתיים.
‫צר לי לשמוע.
‫אז מה אתה עושה, סקוט?
‫אני מנהל יצירתי ב"סונדרס ורודיק"
‫בסן פרנסיסקו.
‫זו סוכנות פרסום ומותגים.
‫אנני, את עובדת?
‫אני כותבת בעיקר לירחוני נשים.
‫מאמרים לגבי חוסר צדק, העצמת נשים,
‫אהבה עצמית. דברים כאלה.
‫איזה נוף יפהפה.
‫סבא של סבא רבא שלי בנה ‫את הבית הזה ב-1905.
‫-זה הבית היחיד שאי פעם גרתי בו. ‫-למה קראת לו "אצבעונית"?
‫הצמח הזה כיסה בעבר את העמק כולו.
‫עכשיו הוא די נדיר.
‫אצבעונית הוא צמח רעיל, לא?
‫רעיל ביותר.
‫בואו, אערוך לכם סיור מקיף.
‫אחורי הבית גובל בשמורת טבע.
‫יש פה המון פרטיות, לא?
‫-איש לא יכול לבנות מאחורינו. ‫-אני אוהבת את השיש.
‫את מבשלת, אנני?
‫היא טבחית מעולה.
‫ואופה נהדרת. ואישה טובה עוד יותר.
‫סבתא שלי לימדה אותי לבשל.
‫-באמת? ‫-כן.
‫-איזו אבן יפה. ‫-תודה.
‫-זו אבן ברקת? ‫-כן.
‫-אבן הולדת? ‫-כן.
‫לא נכון.
‫-כן. ‫-גם לי יש כזו.
‫-לא נכון, באמת? ‫-כן.
‫לא נדבר על גילים, בסדר?
‫זה מטורף.
‫-כן. ‫-זה סימן טוב.
‫זה סימן טוב.
‫זו הממלכה שלי, סקוט.
‫אני צופה פה המון בספורט וקורא.
‫משדרים פה פוטבול. ‫יש לך קבוצה מועדפת?
‫כן, כן. ה"ריידרס".
‫-אני אוהד של ה"ראמס". ‫-חבל מאוד.
‫-אתה צופה בזה פה? ‫-כן.
‫-בטח יש לכם מסך שטוח ענקי, לא? ‫-כן, משהו כזה.
‫פה אנחנו אנשים של כבלים פשוטים, ‫אבל תוכל להתקין לוויין.
‫בסדר.
‫יש לו עוד רובים.
‫-משפחה יפה. ‫-תודה רבה.
‫אחרי שאמכור את הבית,
‫בתי, קסידי, רוצה שאעבור לפלורידה
‫ואגור איתם.
‫אשתך היתה יפהפייה.
‫כן.
‫תמיד היתה בבית הזה המון אהבה.
‫זה לא כל כך נוראי.
‫-רוצים לראות מה יש למעלה? ‫-כן.
‫-בואו.
‫בואו.
‫מותק?
‫אני בא, אני בא. רק הסתכלתי על...
‫כל הזבל הישן הזה.
‫צהוב ביותר.
‫החדר הזה לא שופץ כבר עשרים שנה,
‫אז הנחתי שמי שיקנה את הבית ‫פשוט יעצב אותו כרצונו.
‫אבל המרפסת יפה מאוד.
‫כן.
‫היי.
‫-הבהלת אותי. ‫-את בסדר?
‫בלילות נכנס דרך המרפסת הזו ‫ריח של צסטרום לילי.
‫זה פשוט גן עדן.
‫זה ארון המצעים.
‫-נחמד. ‫-יש מקום להכול.
‫זה חדר ילדים נהדר.
‫במקור, זה היה חדר הילדים.
‫אחרי שהילדים גדלו ועזבו את הבית,
‫הפכנו אותו לחדר התפירה של אלן.
‫אני אתן לכם רגע.
‫אני מתה על הבית הזה.
‫-תירגעי. ‫-אני רגועה.
‫-אני ממש רגועה. ‫-בסדר.
‫תנשמי עמוק. קדימה, בסדר.
‫נערכו פה המון ימי הולדת, ‫מסיבות, טקסי סיום, חתונות,
‫וימי עצמאות.
‫זה מקום מיוחד, נכון?
‫את רואה את זה, נכון, אנני?
‫אני הולכת להסתכל על הבריכה.
‫צ'ארלי...
‫כמה אתה נחוש?
‫אם אתה רוצה לדעת כמה,
‫המחיר המבוקש הוא 3.5 מיליון דולר.
‫אם אין לכם אמצעים לשם כך, ‫כנראה שאתם לא אמורים להיות פה.
‫אנני.
‫אנחנו עוזבים.
‫-תודה שהראית לנו את הבית שלך. ‫-בבקשה.
‫מה דעתך?
‫טוב, זה...
‫אולי לא.
‫תקשיבו.
‫עליכם להבין שאנשים התחננו בפניי ‫לקנות את הבית הזה,
‫אבל אני ממש בררן ‫ושניכם מוצאים חן בעיניי.
‫אני אוסיף את כל הריהוט, כל הציוד,
‫את שטיחי הקיר, ‫ואוריד מאתיים אלף דולר מהמחיר,
‫כך שתוכלו לקנות אותו ב-3.3 מיליון דולר.
‫אנחנו עדיין צריכים ‫לבדוק עוד כמה מקומות,
‫אבל נעדכן אותך.
‫אני רוצה שתקנו את הבית הזה,
‫ואני יודע שהיא רוצה אותו.
‫זכור,
‫אם אמא לא מרוצה, אף אחד לא מרוצה.
‫-תודה על העצה. ‫-בסדר.
‫ושימו לב לאיילים.
‫בסדר.
‫ראיתם? אמרתי לכם ‫שתצחקו בדרך הביתה.
‫-אתה... כן. ‫-בחיי.
‫-סגרת לו את החלון בפרצוף הרגע? ‫-כן.
‫סגרתי את החלון ‫בפרצוף של רוצח האיילים.
‫מה דעתך על הבית? הוא קסום, נכון?
‫כן, אם ישן זה קסום.
‫בחייך.
‫אצבעונית.
‫-את ממש רוצה את הבית הזה, נכון? ‫-כן.
‫אך גם אתה צריך לרצות אותו.
‫זה בית ישן.
‫נצטרך להשקיע בו המון עבודה, ‫ואת יודעת שאני לא עושה דברים כאלה.
‫כן, אבל לא מפריע לי ‫שיש הרבה מה לעשות,
‫ונוכל למצוא מישהו שיעזור לנו.
‫ולמען האמת, כבר יש לי המון רעיונות.
‫ראיתי את זה בעינייך כל הזמן.
‫העתיד שלנו יהיה שם.
‫נקבל את הבית,
‫את הילדים.
‫את הכול.
‫מה אוכל לומר?
‫בסדר.
‫אני אדבר עם מרווין והשותפים מחר,
‫ונראה אם אוכל להזיז את העניינים.
‫יש!
‫נראה לך שנוכל לעבור כבר בשבוע הבא?
‫בייסייד ‫חברת הובלות
‫זה למטבח, ואלה לחדר האמבטיה.
‫כן? בסדר? תודה.
‫טוב, זו עולה למעלה לחדר השינה המרכזי.
‫והקופסה הקטנה? ‫נשים אותה בחדר השינה השני.
‫כולו שלך.
‫עכשיו כולו שלנו.
‫תודה.
‫טוב, זו המסירה הגדולה.
‫הנה המפתחות...
‫לכל הדלתות והמנעולים. ‫סימנתי הכול לפי צבעים.
‫תודה.
‫-עכשיו אצבעונית שייכת לכם. ‫-נטפל בה היטב.
‫-אני אזכור את ההבטחה הזו. ‫-אני מבטיחה.
‫יד על הלב.
‫אלן נהגה לעשות את זה.
‫לשים יד על הלב.
‫צ'ארלי, יש לך את כתובות הדוא"ל שלנו.
‫שמור על קשר, כי אנחנו רוצים ‫לדעת מה שלומך. נכון, סקוט?
‫כן, אני אחזור אליך. טוב, ביי.
‫אמרתי לך לגבי הממטרות?
‫-כן. כן. ‫-כן, אמרתי לך.
‫שמור על עצמך.
‫תיהנה...
‫-תיהנה בפלורידה, חבר. ‫-כן.
‫-אני מרחמת עליו. ‫-מה?
‫אל תרחמי על צ'ארלי, בסדר?
‫תשמחי בשבילנו.
‫בסדר.
‫תכיני לי ביצים, אישה! תכיני לי ביצים.
‫כן!
‫-עשינו את זה. ‫-עשינו את זה.
‫את שמחה?
‫-כן. ‫-יופי.
‫עכשיו המסע...
‫יכול להתחיל.
‫נפרדים מצ'ארלי.
‫אנני?
‫הבית הזה מתאים לך.
‫את כל כך יפה.
‫לחיינו...
‫ולחיי הבית החדש שלנו.
‫אני אוהבת אותך.
‫ובעל הבית פשוט צץ. ‫הוא פשוט עמד שם ובהה בנו.
‫הוא התקרב אלינו עם רובה.
‫-בום! ‫-בסדר.
‫-הוא ירה באייל ממש מאחורינו. ‫-כן.
‫הוא מטורף?
‫אחי, הוא כפרי.
‫-ואז הוא אמר, "אתם אוהבים בשר צבי"? ‫-לא טרי כל כך.
‫אני לא רוצה לראות אותו מת. ‫זו הדרך הכי טובה.
‫שלום?
‫שימו לב לאיילים כאן באזור הכפרי.
‫-כן, כדאי שהם ייזהרו מהמכונית הזו. ‫-כן.
‫מה לעזאזל?
‫מה קרה?
‫מישהו כיבה סיגריה על המושב.
‫אחי, אתה צריך להפסיק לעשן. זה אתה.
‫אני? זה המקדש שלי, סקוט. ‫בחיים לא הייתי מעשן פה.
‫בסדר.
‫לעזאזל!
‫כל הכבוד, מייק.
‫רייצ'ל, בבקשה. ‫תסתמי את הפה היפה שלך.
‫אני לא עשיתי את זה.
‫-אמרתי שאת עשית את זה? ‫-נשמעת...
‫נשמעת כאילו זו אני.
‫תן להם שנה. הם יגורו בבית הסמוך.
‫אני מקווה שלא.
‫חשוד מצידך.
‫תודה רבה.
‫אני הולכת לתפוס לנו מקום.
‫-בסדר. ‫-בסדר.
‫ומה בשבילך?
‫מה יותר טעים לדעתך, שוקולד או וניל?
‫המערבולת.
‫-מערבולת? ‫-מערבולת.
‫-מערבולת! ‫-וניל ושוקולד ביחד.
‫טוב, אז הכול מעורבב.
‫כמוך?
‫-כן, כמוני. ‫-בסדר.
‫-כן, תן לי לתת לך טעימה.
‫אני אטעם את זה.
‫בסדר, אז עכשיו זה פשע לדבר?
‫אין לי בעיה עם זה שאתה מדבר, ‫אלא עם הדרך שבה דיברת.
‫עם מה?
‫הדרך שבה דיברת.
‫היא רק שאלה איזה טעם אני רוצה.
‫כן, ונראה היה שאתה מוכן ללקק אותה.
‫אפשר פשוט לעבור הלאה?
‫אולי נתכרבל קצת על הספה?
‫כנראה שלא.
‫אנני, השארתי את זה דולק. ‫את כיבית את זה?
‫אז בעצם, ‫כשהחיים דורשים טעינה מחדש,
‫לוקחים "התאוששות 180".
‫את רואה?
‫זה מוכר את עצמו. ‫מה שאנחנו עושים זה לפשט את הכול,
‫עם הפרסום שכבר מופיע על הבקבוק.
‫עם כמות אלקטרוליטים כפולה ‫וחצי מהקלוריות.
‫-סקוט פיתח תאוריה... ‫-אני חייב לענות.
‫לסקוט יש רעיון מעניין מאוד ‫לקמפיין משותף.
‫הוא נקרא "בועט העננים"...
‫מה קורה, מותק?
‫אתה לא תאמין.
‫צ'ארלי מכסח את הדשא בחוץ.
‫רגע, מה?
‫צ'ארלי בחוץ. ‫הוא מכסח לנו את הדשא.
‫ממש ברגעים אלה.
‫-למה? ‫-אני לא יודעת.
‫אני אחזור אליך, מותק.
‫בסדר.
‫צ'ארלי!
‫-היי. ‫-היי.
‫-בוקר טוב. ‫-מה אתה עושה?
‫-מה? ‫-מה אתה עושה?
‫שמתי לב לכך ‫שהדשא יוצא מכלל שליטה.
‫אתם חייבים לטפל בו.
‫אז פשוט ניגשתי לעבודה.
‫פשוט הוצאת אותה מהמוסך?
‫שם אני תמיד שם אותה.
‫מה קרה לפלורידה? ‫חשבתי שכבר נסעת.
‫טוב, תראי...
‫הרבה יותר קשה לעבור משחשבתי.
‫היו לי... יש לי המון סידורים לא גמורים. ‫אני אעזוב בקרוב.
‫כן. קשה... קשה להיפרד.
‫כן, אני בטוחה.
‫איפה אתה ישן?
‫ב"רויאל".
‫זה מלון קטן ממש בלב הכפר.
‫כן. כן, כן.
‫צ'ארלי, אני מאוד מעריכה ‫את מה שאתה עושה,
‫אבל אתה לא צריך לעשות את זה. ‫אנחנו מסתדרים.
‫הנה הסיבה שבגללה באתי. ‫יש פה רשימה של מספרים מקומיים.
‫שרברב, חשמלאי, מספרי חירום.
‫-חשבתי שאולי תרצו אותה. ‫-אתה יודע שהיום הכול בגוגל?
‫כן, אבל הם מכירים את הבית,
‫והם לא ישחטו אתכם במחיר.
‫את זה לא מוצאים באינטרנט.
‫-נכון. ‫-אי אפשר.
‫טוב, הוא עשה עבודה טובה.
‫הוא גם אמר שזו כנראה הפעם האחרונה ‫שצריך לכסח את הדשא השנה.
‫הוא השאיר את זרעי הדשא ואת המפזר
‫בקדמת המחסן, ‫כדי שתוכל למצוא הכול באפריל.
‫הוא אמר שכדאי להשתמש בזבל פרות
‫אבל שכדאי לקנות אותו כשהוא טרי.
‫כן, כשאעשה את שתילת האביב שלי. נכון.
‫זה הכול?
‫יש לי תחושה ‫שאת לא מספרת לי הכול. דברי.
‫הזמנתי אותו לחג ההודיה.
‫-מה? ‫-זה פשוט ברח לי מהפה,
‫אבל היית צריך לראות ‫כמה הוא היה מאושר.
‫מותק, אנחנו לא מכירים אותו.
‫אני יודעת, אבל הוא בודד, ‫ואין לו פה משפחה.
‫הוא מתכונן לעזוב בכל מקרה ו...
‫כן.
‫עוד משהו?
‫הוא יביא את הפשטידות.
‫הוא יביא פשטידות.
‫-הוא יביא פשטידות. ‫-באמת? בסדר.
‫-מן הסתם. ‫-זה משפר את המצב.
‫טוב, הרופא הגיע.
‫קדימה.
‫-אל תפיל אותו. ‫-בסדר, קדימה.
‫-בסדר. ‫-כן.
‫-בום, איך הוא נראה? ‫-כן.
‫-נראה טוב? ‫-מושלם.
‫עשינו את זה.
‫טוב...
‫תפסיק.
‫בסדר.
‫רוצח האיילים הגיע.
‫היי, סקוט.
‫-מה נשמע? ‫-חג הודיה שמח.
‫-גם לך. ‫-תודה על ההזמנה.
‫זה היה הרעיון שלה. תיכנס.
‫-היי, צ'ארלי. ‫-שלום.
‫מה שלומך?
‫וואו, הבית כל כך מלא חיים.
‫-תודה. ‫-כן.
‫הנה, כמו שהבטחתי.
‫-מושלם. ‫-יש עוגת תפוח ופשטידת דלעת.
‫אני מתה על דלעת.
‫-איזה ריח נהדר. ‫-אין ספק שזה הולך לקרות.
‫-בסדר. ‫-אני הולכת לסיים.
‫בסדר, בסדר.
‫את בהחלט יודעת איך להפוך בית לביתי.
‫-תודה, צ'ארלי. ‫-בוא, צ'ארלי.
‫אני אראה לך איך התקדמנו.
‫תראה, עדיין יש כמה חדרים שצריך...
‫-לצבוע וכדומה. ‫-כן.
‫אבל אנחנו די קרובים.
‫-זה תהליך. ‫-בחיי.
‫-כן. ‫-אלוהים אדירים.
‫הייתי יכול פשוט ללכת לאיבוד בתוכה.
‫-פשוט תעיף מבט. ‫-בסדר.
‫אנני אמרה ‫שהנסיעה שלך לפלורידה נדחתה.
‫אז אתה עדיין בסביבה בינתיים, מה?
‫כן. בתי, קסידי,
‫רוצה לסדר לי שם חדר מיוחד.
‫כמובן שהוא חייב להיות מושלם.
‫אבל קסידי כזו. ‫היא הילדה הקטנה של אבא.
‫אז...
‫בבקשה.
‫-מה קרה לשטיחי הקיר? ‫-מה?
‫שטיחי הקיר שהתאימו לבית.
‫זו היתה מתנה ממני.
‫כן, כן, כן.
‫הרגשנו שהם לא כל כך מתאימים ‫לאופי שלנו. אתה מבין?
‫אבל הציור הזה ממש משמח את אנני.
‫קנינו אותו אחרי שהתחתנו.
‫היא אוהבת לראות אותו ‫בכל בוקר כשאנחנו מתעוררים,
‫ואני מבין אותה.
‫הוא די מהמם, אתה לא חושב?
‫כן, הוא לא יתאים לכל אחד.
‫דיברנו על החלפת הרצפות.
‫אולי נלך על עץ כהה בכל הבית, אבל...
‫עדיין לא הספקתי לעסוק בזה, אז...
‫עוד נראה.
‫זהו זה.
‫צריך להרגיש פה בבית, לא?
‫בגלל זה... בגלל זה אנחנו פה.
‫טוב, חג הודיה שמח, חבר. ‫לכבוד מה נרים כוסית?
‫לחיי הארוחה של אנני.
‫-לחיי אנני. ‫-לחיי הבית החדש שלכם.
‫-כמה עבודה קשה. ‫-חג הודיה שמח.
‫אני כל כך שמחה בשבילכם, חבר'ה. ‫זה נהדר.
‫קודם כול, רצינו להודות לכם ‫על זה שבאתם
‫בחג ההודיה הראשון בבית החדש שלנו.
‫כשתסיימו עם השינויים, ‫נראה לי שהמקום ייראה נהדר.
‫באמת? באמת?
‫-תשברו את הקיר האחורי, נכון? ‫-לגמרי.
‫אתם מבזבזים מטרים מרובעים.
‫חדר האוכל ההוא קטן ‫על פי סטנדרטים מודרניים,
‫אבל אם תתחילו להרחיב אותו ‫ולשבור הכול...
‫אתם תהרסו את כבוד הבית.
‫-לבתים יש כבוד? ‫-כמובן, מייק.
‫-כן? ‫-כן.
‫יש אנשים שאין להם כבוד, אבל...
‫אין ספק שלפחות לבתים ‫ששווה לחיות בהם יש כבוד.
‫אני הייתי מהנדס מבנים.
‫אני לא יודע אם סקוט סיפר לך. ‫אני כבר בגמלאות.
‫ובניתי כבישים וגשרים,
‫ואני מאמין שבכל אחד מהם שבניתי
‫הכנסתי קצת מהנשמה שלי.
‫ואני מאמין שיש להם נשמות משל עצמם.
‫שטויות.
‫-די, מייק. ‫-תקשיב, אני חושב שיש בזה משהו.
‫אבל האם זו לא דרכו של העולם?
‫הישן הולך והחדש מגיע.
‫אז בואו נבנה מחדש את הטאג' מאהל.
‫זה לא הטאג' מאהל, צ'ארלי.
‫-אתה קצת משוגע. ‫-כן.
‫-אתה מתקשה עם זה? ‫-תן לי רגע.
‫צ'ארלי, תמזוג לי קצת. אני יוצא לעשן.
‫כמובן.
‫הכול. תפנק אותי, קאובוי.
‫תודה, צ'ארלי.
‫צ'ארלי, לא! לא!
‫למה עשית את זה?
‫-הצלחתי. ‫-יופי.
‫כפיים לסקוט.
‫-בבקשה. ‫-יפה.
‫מי שותה יין לבן?
‫רציתי לנשום קצת אוויר צח.
‫איזו ארוחה, נכון?
‫-אנני טבחית מעולה. ‫-כן.
‫-רוצה סיגריה, צ'ארלי? ‫-לא, תודה.
‫הפסקתי לפני שלושים שנה.
‫כל הכבוד לך.
‫בטח היה קשה לוותר על כל זה.
‫כן, היה קשה.
‫סמוך עליי.
‫באמת?
‫מה?
‫באמת ויתרת?
‫סקוט אמר שבאת לכסח את הדשא שלהם.
‫צריך היה לעשות את זה.
‫הדשא יצא מכלל שליטה.
‫אז אתה שם עין על הבית, זה העניין?
‫אני עובר בסביבה מדי פעם, כן.
‫ואני גם צד.
‫ממש פה, ביער הזה.
‫אתה צד לפעמים בלילות, צ'ארלי?
‫מייק...
‫הציד אחרי החשיכה אסור על פי חוק.
‫בסדר.
‫-אני לא מבין בזה. ‫-כן.
‫מה אני עושה?
‫לא הייתי רוצה להרוס ‫את המדשאה היפה שלך.
‫אני אזרוק את זה בפח.
‫נתראה בפנים, צ'ארלי.
‫יופי של וסט.
‫נהדר.
‫כנראה שזו היתה הארוחה הכי טובה ‫שאי פעם הכינו בבית הזה.
‫יופי, כי הכנתי לך שקית אוכל.
‫זה יעלם לפני חצות.
‫-את באמת גבירת הבית. ‫-תודה.
‫תיהנה מהאוכל!
‫תיהנו מהמשך הערב.
‫תיהנה מהפרישה בפלורידה.
‫"תיהנה מהפרישה שלך".
‫היי, מייק שיכור.
‫-יש לי תאוריה. ‫-ספר להם מה אמרת לי.
‫-בסדר, אני אגיד לכם. ‫-קדימה.
‫-אנני. ‫-מה? מה?
‫אני חושב שהזקן הזה כיבה ‫את הסיגריה על המושב שלי.
‫מה? צ'ארלי?
‫למה שיעשה את זה?
‫אני מתנצל מראש, אבל בגלל
‫שכשיצאתי לעשן באותו יום, ‫השתנתי לכם על הוורדים.
‫-כמובן. ‫-יש לנו ארבעה חדרי אמבטיה...
‫הנה הנקודה.
‫צ'ארלי חושב שאלה הוורדים שלו. ‫הוא חושב שלכלכתי את המדשאה שלו.
‫-הוא עדיין חושב שזה הבית שלו. ‫-איך הוא ידע שעשית את זה?
‫-הוא צופה בכם מהיער. ‫-טוב, מותק.
‫-בחייך, אחי. ‫-בסדר.
‫סקוט, אני מתערב איתך ‫שאם נצא אל היער,
‫נמצא הוכחה לכך שאני צודק.
‫רוצה להתערב על זה?
‫-כן, על כמה? ‫-חמש.
‫-אל תעשה זאת, מותק. ‫-חמש מאות, קדימה.
‫עשינו עסק.
‫אלוהים.
‫יש ביער פנסיונר, מותק. ‫אנחנו נטפל בזה בשבילך.
‫בהצלחה!
‫-כן. ‫-בסדר, בריון.
‫-נכון מאוד, מותק. ‫-זה...
‫-זה ממש קטע בנוסח סקובי דו. ‫-סקובי דו?
‫אחי, למה עברתם לגור כל כך רחוק? ‫עשינו כיף חיים בעיר.
‫אנני רצתה להקים משפחה.
‫אני אוהב אותה, אז...
‫מה קרה?
‫אפשר לראות ממש לתוך הבית מפה.
‫אמרתי לך.
‫תראה. סקוט.
‫יש שביל שמוביל ישר לתוך היער.
‫טוב, פה הוא ירה באייל ההוא. ‫ממש פה, אחי.
‫אז איפה הוא לדעתך? קדימה.
‫-אתה בטוח לגבי זה? ‫-קדימה.
‫-רוצה להתערב שהם הלכו לאיבוד? ‫-אל תגידי לי בכלל.
‫אולי היינו צריכות ‫לתת להם פירורי לחם או משהו,
‫כדי שהם ימצאו את הדרך הביתה.
‫מה דעתך על צ'ארלי?
‫אני חושבת שהוא...
‫-די לוהט בתור אדם מבוגר. ‫-מה?
‫-רייצ'ל! ‫-בחייך.
‫-אל תגידי לי שאת לא מסכימה. ‫-לא. טוב, את יודעת מה?
‫אני חושבת שיש בו משהו גברי כזה, ‫את מבינה?
‫זה משהו שהיה לסבות ולאבות שלנו.
‫לא יודעת. אני מרחמת עליו. ‫הוא כל כך מתוק.
‫העירוניים האומללים שלנו.
‫את יודעת שהם אבודים, נכון?
‫-זה נראה כמו שביל אש כלשהו. ‫-כמה נוח, לא?
‫צ'ארלי מחנה את הרכב, ‫משאיר אותו פה, והולך דרך היער.
‫הוא מגיע לבית שלכם במהירות.
‫תראה, יש פה סימני צמיגים טריים.
‫אולי מדובר בציידים, אחי. ‫יש ציידים ביער הזה.
‫מי זה?
‫הוא נוסע אלינו?
‫לא, הוא מתרחק. סקוט, הוא מתרחק.
‫-אז מה? אנחנו הולכים? ‫-היי!
‫מי זה היה?
‫לא דמיינתי שנחיה פה ככה.
‫גם אני לא.
‫אני פשוט מרגישה שזה לא נחוץ.
‫אנני.
‫תרצו לחבר את זה לקו הביתי ‫או לטלפונים הסלולריים?
‫לסלולריים. תודה.
‫-לעזאזל. ‫-היי! היי!
‫שוב הבחור הזה.
‫-רנדל! ‫-תפסיק לקדוח חורים בבית שלי.
‫-היי, היי, היי. תמשיך לעבוד. ‫-מה אתה עושה, לעזאזל?
‫תמשיך לעבוד. מה אתה עושה פה?
‫הייתי בקצה הרחוב, הלכתי לדוג ‫וראיתי את רכב האבטחה חולף לידי.
‫יש לכם בעיה?
‫תקשיב, מישהו משוטט פה ביער.
‫אלה ילדים.
‫-אילו ילדים? ‫-תלמידי תיכון.
‫הם מתגנבים ליער ‫ועושים מסיבות אחרי רדת החשיכה.
‫-לא. ‫-זה ממש לא נחוץ.
‫אני צריך להגן על אשתי.
‫אם אתה רוצה להגן על אשתך, ‫קנה רובה.
‫אני לא מכניס רובים לשטח שלי.
‫אתה מבין?
‫מה יש לך נגד רובים?
‫אני יודע מה רובים יכולים לעולל,
‫ואני לא מדבר על הרג ‫של אייל חסר ישע ביער, בסדר?
‫כשהייתי בן 12, אחי נורה ברחוב.
‫אני יודע מה רובים מסוגלים ‫לעולל, צ'ארלי.
‫צר לי על אובדנך.
‫תיהנה מפלורידה.
‫רנדל, תיזהר על הגפן הזה.
‫לקח לו חמישים שנה לגדול על הבית.
‫בסדר, מר פק.
‫זה לא הבית שלך.
‫מותק, מה אתה עושה?
‫אני לא מצליח להירדם.
‫אני שומע חריקות כל הזמן.
‫מותק, זה בית ישן.
‫בתים ישנים חורקים.
‫סקוט!
‫סקוט?
‫קדימה! לתוך האוטו!
‫בחייכם.
‫מה הוא עושה עכשיו?
‫חשבתי שהוא עזב.
‫אני לא יודעת.
‫למה הוא בסככה?
‫-פשוט תישארי במכונית. ‫-סקוט.
‫-סקוט, הייתי... ‫-תוריד את הרובה!
‫בסדר, בסדר. צדתי לאורך הפלג.
‫האיילים הרסו לכם את הארוגות.
‫-רק לקחתי קצת אדמת שתילה, סקוט. ‫-צ'ארלי.
‫צ'ארלי...
‫בלי רובים בשטח שלי. ‫כבר ביקשתי ממך.
‫לכולם מותר לצוד לאורך הפלג, ‫לא רק לי.
‫-לכולם. ‫-צ'ארלי, אני אומר לך עכשיו, לך.
‫בלי רובים בשטח שלי. אף פעם.
‫-בסדר, סקוט. ‫-אף פעם.
‫לא התכוונתי להרוס לכם ‫את אחר הצהריים.
‫-זה בסדר. ‫-אנני, אני...
‫-זה עץ אשוח? ‫-זה עץ חג המולד, צ'ארלי.
‫טוב, הם לא מאבדים ‫את המחטים כל כך מהר.
‫הנה, תן לי לעזור לך. בבקשה.
‫הנה, תשתמש בזה.
‫בבקשה.
‫כבר מצאתם את קישוטי חג המולד?
‫לא.
‫אתם חייבים לראות את זה.
‫אלוהים.
‫כל זה עבור עץ אחד?
‫לא, רוב האורות האלה נועדו ‫לחלק החיצוני.
‫מותק, אתה רואה את כל זה?
‫-כן. ‫-הנה.
‫בואו נכניס את זה. ‫אראה לכם מה כל דבר.
‫-כן, כן. ‫-לא, לא.
‫תקשיב, צ'ארלי. ‫אנני ואני נדאג לזה כשיתאים לנו.
‫תודה.
‫-אבל אני רק מנסה לעזור, סקוט. ‫-כן, ואני מעריך את העזרה שלך,
‫אבל בפעם הבאה שתרצה לעבור פה,
‫תתקשר או תשלח מסרון קודם.
‫אתה לא יכול פשוט לצוץ פה.
‫אני מצטער.
‫אני בטוח שבמקום שאתם באים ממנו ‫אנשים לא פשוט באים, נכון?
‫-לא. ‫-לא? בסדר.
‫אני אכבד את זה. הכול בסדר?
‫הכול בסדר, צ'ארלי.
‫הכול בסדר.
‫חג מולד שמח, אנני.
‫תודה.
‫-מותק, מה הבעיה? ‫-משהו לא מוצא חן בעיניי לגביו.
‫למה אתה גורם לו להרגיש ‫כל כך בלתי רצוי?
‫הוא בלתי רצוי. הוא מרגל אחרינו מהיער.
‫אמרת שהלכת ושמעת ילדים.
‫בסדר, בפעם ההיא, נכון. אבל...
‫תקשיבי, באיזה צד את?
‫באיזה צד אני?
‫מהי באמת הבעיה פה?
‫הבעיה היא שהוא מתנהג כאילו ‫שהבית עדיין שייך לו.
‫אלוהים.
‫בחייך, סקוט. תבין אותו.
‫הוא איבד את אשתו, ‫הוא איבד את הבית שלו.
‫זה הבית שלנו, לא שלו.
‫-הוא כבר לא גר פה יותר. ‫-אני מבינה את זה.
‫אני נוסע לעיר שעה וחצי כל יום ‫וחוזר כל לילה.
‫אני מתעורר, הולך לעבודה, ‫חוזר הביתה, נכנס למיטה,
‫ואז חוזר שוב לעבודה.
‫איך אני אמור להרגיש שזה הבית שלי ‫אם הוא לא מוכן לעזוב?
‫אתה עדיין רוצה בזה?
‫-מה? ‫-אתה עדיין רוצה בזה?
‫רוצה במה?
‫בזה. הבית שלנו.
‫אני פשוט זקוק לקצת זמן הסתגלות.
‫כי אני מאושרת פה.
‫אני יודע.
‫בסדר.
‫כולנו יכולים להסכים שהמספרים ‫ברבעון הרביעי יוצאים מן הכלל.
‫תודה על פגישה מעולה, ‫אני מעריך זאת.
‫-תודה. ‫-ברכותיי, סקוט.
‫כולם מאמינים שאתה גאון שיווק.
‫כן, זה היה... זה היה חלק מהתוכנית.
‫מיס ריצ'רדס, ‫יש משהו שאת צריכה לדעת עליי.
‫אני נלהב מאוד לגבי העבודה שלי.
‫את לא תתאכזבי.
‫ג'יליאן.
‫חלק מהחבר'ה הולכים ‫לשתות משהו אחר כך.
‫תרצה להצטרף אלינו?
‫חג שמח, אנני.
‫-צ'ארלי. ‫-היי.
‫היי.
‫הבאתי לך ולסקוט בקבוק יין
‫מהיקב של שכן שלי.
‫אני רוצה לכפר על הדרמה שחוללתי.
‫תודה, זה בסדר.
‫ניסיתי להתקשר אליו.
‫אבל הטלפון הסלולרי שלו אמר ‫שתיבת הדואר שלו מלאה.
‫-לגבי מה שקרה... ‫-כן.
‫זו לא היתה אשמתך.
‫אחיו של סקוט נהרג, וזה מלחיץ אותו.
‫-רובים הם... ‫-כן, כן.
‫זה בטח היה נוראי עבורו, אני מבין.
‫-כן, כן. ‫-כן.
‫אז את תולה את האורות?
‫כן, כן.
‫-עבודה יפה בינתיים. ‫-תודה.
‫-את עושה את זה לבד? ‫-כן.
‫רוצה לעזור?
‫-כן. ‫-יפה.
‫-עבודת צוות מגשימה חלומות. ‫-כן.
‫-אני מקווה שנוכל... ‫-איפה סקוט?
‫אולי לא.
‫-הוא בעבודה. ‫-כן?
‫כן, הוא יחזור מאוחר יותר.
‫תודה רבה על העזרה.
‫-שמחתי לעזור. ‫-רוצה לשתות משהו?
‫רוצה שאפתח את בקבוק היין הזה?
‫עליו לנשום בכל מקרה, ‫לפני שסקוט יגיע הביתה.
‫-כן, רעיון מצוין. ‫-נכון? בסדר.
‫טוב.
‫את לא נראית לי כמו בחורה עירונית.
‫שמת לב?
‫גדלתי בעיירה קטנה באינדיאנה, ‫אז בעצם יש לי לב של נערה כפרית.
‫-באמת? ‫-כן.
‫העיר נהדרת עבור רווקים וצעירים, אבל...
‫אני רוצה לגדל את ילדיי ‫עם אוויר צח ונקי.
‫-אז יהיו לכם ילדים. ‫-כן.
‫-יש לכם כוסות? ‫-כן, כן. סליחה.
‫אף אחד לא מספר לאנשים ‫כמה קשה לגדל ילדים, אין ספק בכלל.
‫אני יודע שהילדים שלי גרמו ‫לכמה שערות אפורות לגדול.
‫את יודעת, בסופו של דבר, ‫ילדים הם האתגר הכי גדול
‫שעומדים בו אי פעם, ‫וגם הברכה הכי גדולה.
‫אמן.
‫לחיים?
‫לחיים.
‫היין הזה צריך לנשום.
‫עובד עד מאוחר, ‫אל תחכי עם ארוחת הערב... סקוט
‫אני מיד חוזרת.
‫בסדר.
‫היי, שלחתי לך מסרון הרגע.
‫כן, אני יודעת ששלחת, ‫אבל למה לא התקשרת?
‫אני בפגישה ורועש פה,
‫ולא רציתי לצאת.
‫אתה בבר?
‫כן, אני רק שותה עם לקוחות.
‫כן, אבל אתה יודע למה אני כועסת, נכון?
‫המסרון. כן.
‫אני מבין.
‫תקשיבי, זה לא מה שאת חושבת, טוב?
‫זה חלק מהעבודה שלי.
‫-טוב? ככה אנחנו משלמים על הבית שלך. ‫-הבית שלי?
‫אנני, תקשיבי. בואי ננסה
‫-לא להיכנס לוויכוח הזה שוב, בבקשה. ‫-אתה יודע מה? לא משנה.
‫סליחה שהפרעתי לך.
‫-הכול בסדר? ‫-כן.
‫כן, סקוט פשוט יאחר.
‫יש צרות בבית?
‫אתה נראה ככה.
‫אני באמת צריך ללכת הביתה.
‫לא.
‫אני לא יכול לעשות את זה.
‫אני צריך לחזור לנאפה.
‫-אני מצטערת. ‫-מוטב ככה.
‫לילה טוב.
‫תודה שאתה כזה מתוק, צ'ארלי.
‫אני מעריכה את זה.
‫-באופן רשמי, חג מולד שמח. ‫-תודה. חג מולד שמח.
‫-להתראות. ‫-להתראות.
‫כל הכבוד, אנני.
‫כל הכבוד.
‫אנני!
‫הבית נראה נהדר.
‫איך עשית הכול לבד?
‫לא הייתי לבד.
‫ניחוש פרוע...
‫צ'ארלי?
‫שנינו יודעים שלא התכוונת ‫לעזור לי עם האורות.
‫זה בגלל המסרון?
‫אתה יודע מה מצחיק?
‫ישבתי פה וחיכיתי שתתקשר,
‫כמו שאתה תמיד עושה,
‫-ולא התקשרת. ‫-ישבת פה עם צ'ארלי.
‫-מה? ‫-ישבת פה עם צ'ארלי.
‫לא, אנחנו לא עושים את זה. ‫לא עושים את זה.
‫במקום להתקשר, שלחת מסרון.
‫-את מודאגת בגלל מסרון. ‫-מה קרה בפעם האחרונה?
‫אז זה לא בסדר ‫שישבתי לשתות עם לקוחה...
‫-זה לא העניין. ‫-אבל זה בסדר שאת יושבת פה
‫ושותה יין עם האדם ‫שביקשתי ממך באופן מפורש
‫לא להביא לבית הזה.
‫שלחת מסרון במקום להתקשר. ‫בפעם האחרונה שעשית את זה,
‫-היית עם מישהי אחרת. ‫-התנצלתי, בסדר?
‫תקשיבי, הלכנו לטיפול זוגי.
‫אחר כך התחתנו.
‫אחר כך קנינו את הבית הזה, ‫ועכשיו אנחנו רוצים להקים משפחה.
‫את סומכת עליי?
‫אתה יודע מה?
‫תישן בחדר נפרד. ‫אני לא רוצה לדבר על השטויות האלה.
‫אנחנו חיים את החלום.
‫בסדר.
‫מותק, מה אתה עושה?
‫אני שומעת קולות למעלה. ‫הפחדת אותי כל כך.
‫טוב, בואי לפה. בואי.
‫-מה? ‫-היי.
‫אמרת... ששמעת קולות?
‫-כן, שמעתי קולות. ‫-את יודעת מה זה היה?
‫חשבתי שזה אתה.
‫אני חושב שראיתי אותו בבית.
‫-את מי? ‫-את צ'ארלי.
‫איך הוא יכול להיכנס הביתה בכלל?
‫החלפת את המנעולים.
‫יש לנו מערכת אבטחה.
‫בסדר.
‫אני משתגע. אני לא יודע.
‫בסדר.
‫נראה לי שאולי שתית יותר מדי.
‫תראי, אני מצטער שהערתי אותך.
‫זה בסדר.
‫אני גם מצטער על מה שקרה מוקדם יותר.
‫גם אני מצטערת.
‫בוא לפה.
‫אני אוהבת אותך.
‫את נראית טוב.
‫תודה.
‫אז מה דעתך, ‫אולי נצא לדייט אמיתי הלילה?
‫לארוחת ערב?
‫נלך למסעדה האיטלקית ההיא ‫שקראנו עליה.
‫אני אשמח.
‫בסדר.
‫אפשר לקבל לאטה בינוני?
‫-מה השם? ‫-סקוט.
‫תודה, אחי.
‫לא התכוונתי לבהות בך. ‫אני גריידי קריימר.
‫-קנית את הבית של פק, נכון? ‫-כן.
‫אני ואשתי גרים ‫כקילומטר וחצי במורד הרחוב.
‫נעים להכיר.
‫שמענו שהיתה לכם עסקה מעולה ‫על הבית של צ'ארלי.
‫-לא רעה. ‫-כן.
‫צ'ארלי הוא בחור מיוחד.
‫רק אל תסתכל יותר מדי ‫מתחת למסכה שלו.
‫מה זאת אומרת?
‫אתה יודע שאשתו מתה בתוך הבית.
‫כן, כן. הסרטן.
‫אולי היה לה סרטן ואולי לא.
‫אני רק יודע שביום בהיר אחד...
‫אשתו של צ'ארלי לקחה ‫את רובה הציד של צ'ארלי...
‫ודחפה את הקנה לתוך הפה.
‫או לפחות, ‫ככה צ'ארלי הסביר את זה למשטרה.
‫גריידי.
‫לאטה בינוני בשביל סקוט.
‫אני לא יודעת.
‫נראה לך שזה דם?
‫כן.
‫מותק, מתי הפכת לבלש?
‫ולמה אתה מנסה להפחיד אותי?
‫אלוהים, אני ממש מצטער. ‫אני לא מנסה להפחיד אותך.
‫-העניין הוא... ‫-בסדר.
‫שהפרטים שסובבים את מותה של אלן ‫מפוקפקים בלשון המעטה.
‫אז חיפשתי באינטרנט,
‫והתובע המחוזי שקל אישום ברצח.
‫-אישום ברצח. ‫-אז למה הוא לא הואשם?
‫-חוסר ראיות. ‫-מותק...
‫זה לא הופך אותו לרוצח.
‫טוב, אנחנו לא יודעים כלום ‫על האדם הזה,
‫וראיתי איך הוא מסתכל עלייך.
‫-עכשיו צ'ארלי בעקבותיי? ‫-מאז היום הראשון.
‫-זה מגוחך. ‫-אלוהים, את לא רואה את זה?
‫ומותק, מה זה משנה בכלל? ‫הוא נוסע לפלורידה בקרוב.
‫באמת? כי תאריך היציאה שלו ‫נדחה שוב ושוב.
‫אז מה אתה רוצה שאני אעשה?
‫טוב, פשוט מאוד. ‫אני רוצה שתגידי לו...
‫תגידי לו שהוא לא רצוי פה.
‫בסדר? ואם את לא יכולה להגיד לו,
‫אני אגיד לו בעצמי.
‫-אתה תגיד לו? ‫-את לא חושבת שאגיד לו?
‫אני חושבת שכדאי שנצא לארוחת הערב.
‫-אנחנו נאחר. ‫-בסדר.
‫זהו זה. כן, זהו זה.
‫המקום הזה בהחלט יהפוך ‫למקום הקבוע שלנו.
‫פסטה טובה, יין טוב.
‫-מותק, אתה תצליח לנהוג? ‫-כן, אני לא רק יכול לנהוג. אני...
‫אבל חשבתי שאולי נעצור לשתות משהו.
‫מותק, הכול סגור.
‫-מה לגבי מלון הרויאל? ‫-אני לא חושבת שזה רעיון טוב.
‫-בואי, רק נעיף מבט זריז. ‫-מותק.
‫בואי נראה מה צ'ארלי עושה
‫-כשהוא לא רודף את הבית שלנו. ‫-מותק, אני לא...
‫-אני לא חושבת... לא. ‫-כן.
‫לא...
‫-בוא, מותק. בוא נלך. ‫-לא, לא.
‫סקוט.
‫-אנני. ‫-היי.
‫-שלום. ‫-צ'ארלי.
‫-מה אתם עושים במרכז העיר? ‫-היי, חבר.
‫פשוט... אכלנו ארוחת ערב ב"פליניס".
‫אני אזמין אתכם למשקה. ‫אנני, מה בשבילך?
‫אני בסדר, האמת שאני אנהג.
‫סקוט, מה אתה שותה?
‫-שוט של טקילה. ‫-יודע מה?
‫אנחנו לא נישאר הרבה זמן, ‫כי סקוט עובד בבוקר.
‫זה בסדר.
‫-לכבוד מה אנחנו שותים? ‫-מה לגבי פלורידה?
‫מתי אתה עוזב?
‫-סקוט. ‫-לא, לא.
‫אני לא מנסה להתחצף. רק תזכיר לי,
‫הבת שלך...
‫הבת שלך. איפה היא גרה בדיוק?
‫בפורט מאיירס.
‫אפשר עוד סיבוב? הפעם אני משלם.
‫בסדר.
‫אני אוותר. תשתה את שלי.
‫טקילה משפיעה עליי בצורה לא טובה.
‫גם אתה, צ'ארלי.
‫גם אתה. ‫אתה משפיע עליי בצורה לא טובה.
‫מה זאת אומרת?
‫אתה מחפש אישה חדשה, צ'ארלי?
‫טוב, מותק. בוא נלך, נהיה מאוחר.
‫אני צריך תשובה.
‫השאלה שלך לא ראויה לתשובה, סקוט.
‫אם אתה רוצה לדבר, ‫אפשר לעשות את זה בפעם אחרת.
‫-אולי אעבור אצלכם בבית? ‫-לא.
‫אלוהים, לא. לעזאזל, לא. ‫אתה רואה? זו הבעיה.
‫לא, ימי הביקורים שלך נגמרו.
‫בסדר, אז אולי במקום פחות פומבי.
‫תתרחק מאשתי, בסדר?
‫היא פשוט נחמדה מדי ‫כדי לומר לך בעצמה.
‫אז אני אומר לך את זה.
‫הבנת?
‫הבהרת את עצמך. בוא נלך.
‫זהירות על הכביש.
‫סקוט.
‫להתראות, צ'אק.
‫אנחנו צריכים ללכת.
‫בואי.
‫סליחה.
‫זה בסדר.
‫לבעלך יש זעזוע מוח קל.
‫צריך רק לוודא שאין לו פגיעות פנימיות.
‫אוכל לצאת מפה הלילה, נכון?
‫תלוי בבדיקות המעבדה.
‫ולצערי, זאת אומרת ‫שנצטרך להשאיר אותך פה הלילה.
‫הבעיה היחידה היא ‫שעליי ללכת מחר לעבודה, אז...
‫אלה הנהלים.
‫בסדר.
‫הלביאה מזנקת על טרפה,
‫זברה שנמצאת על גבול אדמות המרעה.
‫אולי תלכי הביתה ותנוחי קצת?
‫אני אהיה בסדר.
‫-מותק, אני יכולה להישאר. ‫-אני יודע, אני יודע.
‫אבל אני אהיה בסדר.
‫אתה רק רוצה שאצא לך מהמיטה ‫כדי שיהיה לך יותר מקום.
‫בכלל לא.
‫אני אאסוף אותך בבוקר כשישחררו אותך.
‫כן, אני אתקשר אלייך.
‫בסדר.
‫-אני אוהב אותך. ‫-גם אני אוהבת אותך.
‫עבור הזברה, אין דרך להימלט.
‫המלתעות האימתניות, ‫באיטיות ובמהירות,
‫גורמות למוות ולחשיכה.
‫-מה קורה, סקוט? ‫-היי, תקשיב לי היטב, בסדר?
‫אני לא יכול להוכיח את זה...
‫אבל יש לי הרגשה ‫שצ'ארלי היה זה שדרס אותי.
‫-למה שהוא יעשה את זה? ‫-כי אתה צדקת.
‫הוא אובססיבי לגבי הבית...
‫ועכשיו גם לגבי אנני.
‫סיפרת לאנני ‫את מה שאתה מספר לי כרגע?
‫ניסיתי. ניסיתי, אחי. ‫אבל היא לא מוכנה לקנות את זה.
‫אני צריך שתעשה לי טובה, בסדר?
‫אני צריך שתבקש ‫מבראיין ממחלקת המחשבים
‫שיגלה בחשאי את כל מה שהוא יכול ‫על צ'ארלי פק והמשפחה שלו.
‫אני צריך לדעת עם מי אני מתעסק.
‫כל מה שאפשר לגלות על צ'ארלי פק...
‫אנחנו נגלה.
‫שלום?
‫-צ'ארלי, הפחדת אותי, לעזאזל. ‫-אני כל כך מצטער.
‫אני כל כך מצטער.
‫שמעתי על סקוט,
‫ורק רציתי לעבור ולתת לך את זה.
‫חשבתי שאולי תהיי רעבה.
‫-מה שלומו? ‫-הוא בסדר.
‫הוא נשאר הלילה בבית החולים.
‫כששמעתי שהוא בבית החולים, ‫זה גרם לי לחשוב על אלן
‫כשהיא היתה בבית החולים עם סרטן.
‫נהגתי להגיע הביתה. ‫הבית היה חשוך וריק,
‫והייתי די עצוב...
‫ובודד, אז...
‫בכל מקרה, ‫הבאתי לך פיצה עם כל התוספות.
‫את יכולה פשוט להוריד ‫את מה שאת לא אוהבת.
‫-בסדר? ‫-טוב.
‫ואני מצטער שהפחדתי אותך.
‫זה בסדר.
‫-לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫בסדר.
‫צ'ארלי.
‫הפיצה הזו ענקית.
‫אתה לא תיתן לי לאכול אותה לבד, נכון?
‫-את רוצה חברה? ‫-תיכנס.
‫בראיין ואני גילינו שצ'ארלי הזקן
‫-נמצא בצרות משפטיות רציניות מאוד. ‫-מה?
‫כן, כל עסק הבנייה שלו פשט רגל.
‫היו תביעות, עיקולים ממשלתיים,
‫אישומים על העלמת מס.
‫הבחור הזה עמד ‫בפני תקופת מאסר ממושכת.
‫הוא לא רצה למכור את הבית. ‫לא היתה לו ברירה.
‫והוא היה חייב כסף לכולם.
‫-מה עשיתי? ‫-אני מצטער, אחי.
‫הוא לא אזרח למופת ‫כפי שהוא מציג את עצמו.
‫זו לא בדיוק ארוחת חג מסורתית, נכון?
‫לא, אבל אני גוועת ברעב, ‫אז זה מושלם.
‫בדרך חזרה לעיר,
‫פשוט תעבור בבית ‫ותבדוק מה שלום אנני, טוב?
‫תוודא שהיא בסדר, ותתקשר אליי.
‫-כמובן. כמובן. ‫-בסדר?
‫כן, אני דואג לך.
‫נכון אלה שלובשים ‫את האפודים הצהובים?
‫-כן. ‫-אלה שעוצרים את התנועה?
‫הייתי... זה הייתי אני.
‫-כן. ‫-לא נכון.
‫פשוט יצא ככה
‫שנופפתי בתמרור העצור ‫הראשון שלי לתנועה,
‫והיא היתה ברכב הראשון.
‫היא היתה כל כך...
‫מה צ'ארלי עושה פה, לעזאזל?
‫והיא אמרה...
‫היא אמרה לי, ‫"אני חייבת ללכת לאנשהו",
‫ואני באתי לחלון שלה...
‫אחרי רבע שעה שבה דיברנו, ‫היה לי איתה דייט.
‫כמה מתוק.
‫כן, מאז היינו פשוט, כפי שאמרתי...
‫היין נהדר, נכון?
‫-כן, הוא טעים. ‫-רוצה עוד כוסית?
‫כן, בשמחה.
‫אז...
‫אנני, אל תסתכלי מאחורייך, בסדר?
‫אבל מישהו מביט בנו...
‫מחלון המטבח.
‫-להתקשר למשטרה? ‫-לא.
‫אני בטוח שאלה תלמידי התיכון האלה,
‫-אבל נמאס לי מהם. ‫-בסדר.
‫אני הולך לבדוק.
‫-בסדר. ‫-בסדר.
‫היי!
‫מייק?
‫צ'ארלי.
‫-מה אתה עושה פה? ‫-אני יכול להסביר.
‫אם היה לי רובה, ‫הייתי עלול לפוצץ לך את הראש.
‫אני יודע.
‫כרגע אני מרגיש כמו מטומטם.
‫מה ציפית לראות?
‫-אני לא יודע. ‫-מייק.
‫מייק...
‫אנחנו לא בפרברים.
‫אתה בכפר.
‫לאנשים יש רובים. עליך להיזהר.
‫אני יודע, אחי. אני לא שייך לפה.
‫איפה המכונית שלך?
‫-החניתי אותה בקצה כביש הגישה. ‫-אני אלווה אותך אליה.
‫-הפחדת אותך לגמרי. ‫-אני יודע. אתה הפחדת אותי.
‫אתה ממש רועד.
‫רוצה סיגריה כדי להירגע?
‫-לא, אני בסדר. ‫-בבקשה, תעשן סיגריה.
‫-לא, אני רק אלך... ‫-לא, אני מתעקש.
‫תעשן סיגריה.
‫אפשר גם?
‫חשבתי שהפסקת.
‫כן. בטח.
‫תודה.
‫הנה, תן לי לעזור לך.
‫אני אשמור את הסיגריה שלי לאחר כך.
‫בסדר.
‫-נראה לי שאני פשוט אלך. ‫-בסדר. היי.
‫אתה מאמין שטוב ‫לתת לאנשים הזדמנות שנייה?
‫בטח. אני מאמין שלכל אחד מגיעה ‫הזדמנות שנייה, אפילו למציצנים.
‫לא, אני לא מדבר על זה. ‫אני מדבר על החיים.
‫למשל, אם היית מאבד ‫את כל מה שחשוב לך,
‫ואז היתה לך הזדמנות לקבל הכול בחזרה,
‫לא היית פשוט הולך על זה?
‫-בטח, לעזאזל. ‫-כן.
‫בדיוק כמוני.
‫יש לי הזדמנות להחזיר לעצמי את הכול.
‫אני רק צריך
‫-להיפטר מסקוט. ‫-מה לעזא...?
‫טוב, איפה אני שם אותך?
‫-היי. ‫-אתה בסדר?
‫עיקמתי את הקרסול, לעזאזל.
‫אלוהים.
‫-טוב, רק.. הנה. ‫-נראה לי שפשוט נתקלתי במשהו.
‫איזה אידיוט. הייתי...
‫-תרים את הרגל. ‫-רדפתי אחרי הילדים האלה,
‫ונתקלתי עם הרגל בגזע של עץ.
‫אני אוריד לך את המגף
‫-כדי לראות אם... ‫-כן.
‫-הנה, בסדר. ‫-טוב.
‫ממש פה. רק...
‫-זה בסדר? זה כאב? ‫-כן.
‫-זה בסדר. כן, זה בסדר. ‫-טוב, אני רק אראה אם...
‫כלומר, זה לא...
‫לא נראה לי שזה נפוח או משהו.
‫אולי פשוט תצטרך לתת לו לנוח ‫כשתגיע למלון.
‫כן.
‫אין ספק שלא שברת אותו, תודה לאל.
‫כן, נראה לי שאם תקבע ‫ותרים אותו, הוא...
‫אני מקווה שהוא יהיה בסדר.
‫אולי תצטרך לוודא ולהיבדק אצל רופא.
‫את יודעת...
‫הילדים האלה עלולים לחזור. ‫את חושבת שכדאי שאשאר?
‫לא, אני חושבת שאלה רק ילדים.
‫אני לא חושבת שאני בסכנה אמיתית.
‫מה דעתך?
‫לא.
‫לא נראה לי.
‫אני צריך לנקות את עצמי.
‫-כן. ‫-אני מלוכלך.
‫אני ממש מצטערת.
‫-תוכלי רק לתת לי את המגף שלי? ‫-כן, תן לי לעזור לך.
‫-בסדר? הנה. ‫-כן. יש לי...
‫-יש לי מה לעשות בבוקר. ‫-אשים את זה פה בשבילך.
‫בכל מקרה.
‫-הצלחת? ‫-כן.
‫-תוכלי לעזור לי? ‫-לעזור לך?
‫-בטח. ‫-כן.
‫הנה.
‫בסדר, בסדר.
‫הנה, תן לי. קדימה.
‫טוב, הנה. לאט לאט. ‫פשוט תדחוף... הנה.
‫היי. הגעתם לטלפון של אנני. ‫תשאירו הודעה.
‫היי.
‫איך אתה מרגיש?
‫אתה מביא עכשיו פרחים לאשתי?
‫זו אצבעונית.
‫לא ראיתי אותה פה בסביבה ‫כבר המון זמן.
‫אתה בסדר?
‫תקשיב, אני יודע לגביך.
‫ההפסדים שלך, פשיטת הרגל שלך...
‫הסיבה שבגללה מכרת לנו את הבית.
‫אז...
‫תעוף מהשטח שלי, לעזאזל.
‫אנני.
‫מותק, הייתי באה לקחת אותך. ‫אתה בסדר?
‫מה קרה?
‫נתקלתי הרגע בצ'ארלי. ‫הוא הביא לך פרחים.
‫-אף אחד לא הקיש בדלת. ‫-הוא בא לפה אתמול בלילה?
‫הוא בא לראות מה שלומי.
‫אני חושב שהוא זה ‫שניסה להוריד אותי מהכביש.
‫אתה חושב שצ'ארלי ניסה ‫להוריד אותך מהכביש?
‫כן.
‫תקשיבי, הוא לא מי שאת חושבת שהוא.
‫מתי מייק עזב אתמול בלילה?
‫-מייק? ‫-כן.
‫מייק לא עבר פה אתמול בלילה.
‫לא, לא, לא. שלחתי את מייק ‫לבדוק מה שלומך.
‫מייק יצא מבית החולים כדי לבוא
‫-לבדוק מה איתך. ‫-מותק, הוא לא בא לפה.
‫אז היית פה לבד עם צ'ארלי ‫אתמול בלילה?
‫-הוא בא לראות מה שלומי. ‫-למה?
‫הוא ידע שאתה לא פה והביא אוכל.
‫היה מישהו בחצר האחורית, ‫והתברר שאלה היו הילדים.
‫התקשרתי אליך כמה פעמים.
‫-אנני. אנני, תקשיבי למה שאמרת. ‫-שלחתי אותו הביתה.
‫איך הוא ידע? ‫איך הוא ידע שאני לא פה?
‫תחשבי על זה. איך הוא ידע?
‫האדם הזה מסוכן, בסדר?
‫-צ'ארלי מסוכן מאוד. ‫-בסדר, מותק. אני מאמינה לך. באמת.
‫אם הוא יבוא שוב, פשוט...
‫תתקשרי למשטרה, בסדר?
‫-פשוט תתקשרי למשטרה. ‫-בסדר.
‫משטרת נאפה.
‫שלום, אני רוצה להוציא צו הרחקה.
‫היי, הגעתם לטלפון של מייק רנפרו.
‫תשאירו שם ומספר אחרי הצפצוף.
‫הלו?
‫כן, אני מחפשת את מר סקוט האוורד.
‫מדבר.
‫מר האוורד, תהיתי אם יש לך ‫כתובת חלופית של מר פק,
‫כי עוד לא הצלחנו לממש את צו ההרחקה.
‫-מה? ‫-הוא לא נמצא במלון הרויאל.
‫על מה את מדברת? ‫תוכלי לבדוק שוב, בבקשה?
‫אני מצטערת, אדוני. ‫בדקנו את כל הרישומים שלהם,
‫ומר פק מעולם לא לן במלון הרויאל.
‫-בראיין. ‫-היי, סקוט.
‫תגיד, שמעת משהו ממייק?
‫אף אחד לא ראה או שמע ממייק.
‫מה לגבי צ'ארלי פק? הילדים שלו? ‫מצאת משהו על הילדים שלו?
‫ערכתי בדיקה מעמיקה.
‫אין הרבה מידע,
‫אבל הצלחתי למצוא טלפון נייד בעבודה ‫של מישהי בשם ונסה סמית'.
‫לבת שלו קוראים קסידי, אמרתי לך.
‫זה היה השם שלה, ‫אבל היא שינתה אותו לפני שנתיים.
‫רגע.
‫אלן.
‫היא נפטרה מסרטן לפני שנתיים.
‫לפני שנתיים?
‫כן.
‫שלח לי את המספר, טוב? ‫אני אתקשר מהדרך.
‫כמובן. היי, תודיע לי אם תשמע ממייק.
‫-הלו? ‫-שלום, אני מדבר...
‫אני מדבר עם קסידי פק?
‫-מי מדבר? ‫-קוראים לי סקוט האוורד.
‫אני ואשתי קנינו את הבית שגדלת בו.
‫אני מתקשר לגבי אביך, צ'ארלס פק.
‫הלו?
‫לעזאזל.
‫בסדר.
‫היי.
‫מה אתה עושה?
‫אני רק...
‫רק רציתי לפגוש אותך לבד.
‫נראה שאף פעם לא יוצא לנו ‫להיות לבד.
‫רק שנינו.
‫צ'ארלי, נראה לי שאתה צריך לעזוב.
‫אני...
‫אני מצטער...
‫אבל פישלתי.
‫קרה משהו שלא צפיתי.
‫אבל טיפלתי בו ו...
‫רק רציתי שתדעי שמעכשיו...
‫אני אדאג להכול.
‫יכול להיות שאת שומעת עליי
‫כל מיני דברים איומים.
‫עלינו.
‫והם שקרנים.
‫ואני רוצה שתדעי כאן ועכשיו
‫שכל מה שאני עושה,
‫אני עושה למענך.
‫למעננו.
‫אני חושבת שהכול יהיה בסדר.
‫ו...
‫למה שלא...? ‫למה שלא נדבר על זה מאוחר יותר?
‫אני חושבת שאני לא מרגישה כל כך טוב.
‫ואני הולכת לעלות למעלה ולנוח.
‫כן.
‫אז אולי כדאי שתצא מהבית ‫ותיתן לי לנוח קצת.
‫תראי אותי, אני מטונף. ‫אני רק אלך להתנקות.
‫בסדר.
‫מה לעזאזל?
‫לא!
‫אנני!
‫אנני, תעצרי!
‫היי! בואי לפה!
‫אנני!
‫-למי את מתקשרת? למי? ‫-כבר התקשרתי לסקוט.
‫-השוטרים בדרך. ‫-נראה לי שזו הפעם הראשונה
‫שאת משקרת לי.
‫תעזוב אותי!
‫בבקשה, צא מפה!
‫היי!
‫לא! לא, בבקשה!
‫לא!
‫תנשקי אותי. תנשקי אותי.
‫מה?!
‫הלו?
‫קסידי.
‫-תגיד לי שהוא מת. ‫-לא.
‫-תקשיבי, הוא חי בהחלט. ‫-אז מה אתה רוצה?
‫אני מתקשר כי הוא כל הזמן אומר לנו ‫שהוא נוסע לגור איתך בפלורידה.
‫-פלורידה? ‫-כן.
‫אני גרה במיין, כמה שיותר רחוק ממנו.
‫אם אבי יופיע אי פעם ‫בפתח הבית שלי,
‫אני אהרוג אותו.
‫-בסדר, אבל למה הוא אומר לנו...? ‫-כי הוא שקרן פתולוגי
‫ומפלצת.
‫הוא רצח את אמא שלי
‫וגרם לכך שיחשבו שהיא התאבדה.
‫היא בסך הכול איימה להתגרש ממנו
‫ולקחת ממנו את הבית.
‫הבית הוא הכול בשבילו.
‫מי שעומד בדרכו מסכן את חייו.
‫בבקשה, אל תתקשר אליי יותר.
‫אני אוהב אותך.
‫הדייט הזה נועד לקרות כבר מההתחלה.
‫היי, הגעתם לטלפון של אנני. ‫תשאירו הודעה.
‫אנני, תקשיבי. זה אני.
‫אם צ'ארלי מגיע, אל תתני לו להיכנס. ‫פשוט אל תתני לו להיכנס.
‫תתקשרי למשטרה, ואז תתקשרי אליי. ‫בסדר? בסדר? תחזרי אליי.
‫הו, אנני.
‫אני אשמח אותך כל כך.
‫וכשאמא מרוצה, כולם מרוצים.
‫רד ממני!
‫אנני?
‫אוי, לא. אנני!
‫אנני.
‫מה?
‫זה הבית שלי!
‫אנני?
‫טיפלתי בסקוט.
‫אנני.
‫צאי החוצה.
‫תפתחי את הדלת.
‫אנני, תפתחי את הדלת.
‫תפתחי את הדלת!
‫אנני!
‫עזוב אותי!
‫עזוב אותי.
‫לא!
‫אל תילחמי.
‫אני אוהב אותך.
‫תשחררי.
‫בסדר, בסדר.
‫אתה בסדר?
‫-אני בסדר. ‫-תודה לאל.
‫אלוהים, אני כל כך מצטער.
‫-אני אוהב אותך. ‫-גם אני.
‫-אתה בסדר? ‫-כן, ואת?
‫-את בסדר? ‫-מותק, הוא רצח את מייק.
‫-מה? ‫-הוא רצח את מייק.
‫הוא חי מתחת לבית כל הזמן הזה.
‫זה בסדר. זה בסדר.
‫תקשיבי, עלייך לסמוך עליי. ‫את לא תמותי היום.
‫אני רוצה שתצא לי מהבית!
‫בסדר, בסדר. צריך ללכת. בסדר.
‫בואי איתי, קדימה.
‫לא!
‫כיבוי אורות!
‫קדימה, תביאי את הטלפון שלך. ‫תביאי אותו.
‫אתה לא תירה בי.
‫אתה לא מסוגל לירות בי, ‫חתיכת פחדן.
‫אתה יודע למה?
‫כי הרובה לא טעון.
‫תבדוק בכיס שלך.
‫קדימה.
‫נשאר לך קליע אחד.
‫הנה הוא.
‫תתקשרי.
‫תתקשרי, קדימה.
‫-אנני. ‫-משטרה. מוקד החירום.
‫תשלחו ניידות ‫לרחוב ארבור 6741, בבקשה.
‫-מותק. אנני. ‫-מהו מקרה החירום?
‫בעלי ירה הרגע בפורץ.
‫אנני.
‫אנני!
‫לא מגיע לכם לקבל את אצבעונית!
‫לך לעזאזל.
‫תרגום כותרות ‫ירדן טל